Tenk etter. Det er ganske enkelt. En utveksling.
- Obersten din mot missilnøklene. - Jeg vil høre at han lever.
- Ikke gå med på en handel. - Der har du beviset.
- Alexander Coltrane mot nøkkelen. - Nei!
Pavel vil bytte.
- Sjefen mot pakka. - Nei! Det er ikke oppdraget.
Skal vi gi Pavel avfyringsnøkler?
"Ikke oppdraget?" Og det sier soldaten som jaget Laoshu?
- Du er ikke med i teamet. - En formalitet. Vi svikter ingen.
Coltrane overga jo deg.
Russerne er på vei for å hente nøklene. Vi samarbeider.
Ok, vi erter opp noen russere. Det blåser jeg i.
- Ikke ta det ille opp. - Jeg er enig. Det er verdt risikoen.
Klart du sier sånt. Null forberedelser, ingen rekognoserer.
Jeg ba ikke om din mening.
Jeg er gruppeleder. Det er min avgjørelse.
Vi skal redde sjefen, til enhver pris.
La meg vaske denne for deg.
Du er generalløytnant. Du kommer ikke med tiltalepunkter.
Nei, jeg kom hit for å drepe deg.
En ny identitet.
En ny start.
Pavel Kuragin.
Vi trenger en stump gjenstand for å vekke Russland igjen.
Du blir forflyttet til Alfagruppen, men har ansvar bare overfor meg.
En hemmelig agent med egen agenda.
Velkommen til Kingfisher, soldat.
- Pavel Kuragin. - Katrina Zarkova.
Knullet du henne?
Det betyr i så fall ingenting.
Direktorat A-trening: Etabler et nært eller seksuelt forhold.
Ingen følelser.
- Jeg har en teori om sånne som deg. - Klart det.
Bak ideologien og rettferdighetsvåset prøver du bare å imponere noen.
En fraværende far, en hard mor, bror...
...en elsket...
Bekreft oppsikt.
Et flertall inn- og utganger.
Flere etasjer. Det er sivile overalt.
Oppfattet. Vær på vakt.
- Er du i posisjon, Novin? - Ja.
Jeg har oppsikt over utsida, men der inne vi famler i mørke.
Jeg ser Pavel. Ryggen mot din klokken tolv.
Min favorittrusser. Hvor er Coltrane?
La Katrina vise meg pakka.
- Bravo 3. - Dårlig idé.
Ingen fare. Jeg fikser det.
Ja, til vi innser at du har jobbet for Pavel.
- Jeg maler opp ulike scenarioer. - Der jeg alltid forråder alle.
Artem.
Jeg ser Zero Alfa.
Hvorfor er avfyringsnøklene så viktige?
Du har alltid villet ha svar.
Coltrane.
Det burde ha vært du og jeg.
Eventuelle fiender samles...
Vi er omringet! Det er en felle!
Mustafa!
Helvete!
- På vei mot eksfiltrering. - Henter.
Rygg!
Vei blokkert, jeg kjører rundt!
Er du uskadd? Jeg trodde at Novin skjøt deg.
Jeg forbød deg å gjøre en handel!
Kan det vente? Wyatt jager Kuragin.
Følg etter ham, da. Sperreild.
- Stikk. - Stikker!
Jeg har ventet på denne dagen...
...helt siden du skjøt meg.
Providence Avenue 320, Sør-Carolina. Eller hva?
Hæ? Hva sa du?
Det er et fint hus. Et veldig fint liv.
Hvis du lar meg gå, lover jeg at ingenting vil skje kona di.
Hvis du så mye som rører henne...
Hvis du skyter, er det over.
Dette er din eneste sjanse.
Wyatt.
- Radioen fungerer igjen. - Han sier at han skal ta Madison.
Greit. Han sier mye rart.
Pakken er sikret.
- Er du ved møteplassen? - Nei, jeg stakk.
Det var ikke dine ordrer!
Det var verdt risikoen for å stoppe deres eksfiltrering.
Husk, Sam - jeg ga deg en sjanse.
MIDLERTIDIG RUSSISK BASE BUNDOCK
Gikk du med på McAllisters beslutning om å fullføre utvekslingen?
Nei, sir. Jeg var imot det. Jeg er lei for det.
Oppdraget var viktigere.
Jeg er også lei for at jeg skjøt deg i skulderen...
Ikke vær det. Du forfremmes til gruppeleder og midlertidig sersjant.
Vent nå! Vi fikk Pavel og nøklene.
Dere gikk inn uforberedt!
Dere tok en enorm risk som kunne fått alvorlige følger!
- Vi reddet også ditt liv. - Og trosset en ordre!
Vær glad for at du er her.
Sersjant. Det kan trenges russisk. Det blir en vanskelig forhandling.
Takk, din kødd.
Det er meg igjen, Madison.
Ring meg straks du hører dette. Det er viktig.
Har dere hørt? Han gjorde akkurat Novin til gruppeleder.
- Hva? Nei... - Jo.
Ganske komisk, egentlig.
Hun skyter en person og blir forfremmet.
- Eller overhodet ikke morsomt. - Nei.
Er det ferdig nå? Oppdraget utført?
Vi skal ikke åpne noen øl ennå. Vi vet ingenting om avfyringsnøklene.
Vi har pakka, vi har Kuragin.
Det var et vellykket bevis på at øst og vest kan samarbeid.
Får kaptein Zarkova endelig dra hjem?
Ja, for å stilles for disiplinærnemnden.
Hun trosset en ordre fra oberst Besjnov -
- og viste ringeakt for befal.
Hun leverer ikke inn rapporter og kommunikeer.
Hun risikerte livet for å rydde opp i din dritt, sir.
Hvor mange andre prosjekter...
- ...liknende Kingfisher fantes det? - Ingen.
Så Petrenko og Orlov gikk fra å være lojale agenter -
- til brått å hjelpe Kuragin?
- Hva antyder du? - Kingfisher kanskje havarerte...
...så du fikk lagt ned liknende oppdrag.
De ble så forbanna at Pavel fikset tolv fordømte menn.
Vi trenger info om satellitten.
- Hvorfor er nøklene så viktige? - Nei.
Pavel og nøklene er allerede på vei til flyplassen og Russland...
- Det var ikke avtalen. - Ikke disse spørsmålene heller!
Vi er takknemlige for deres hjelp, men nå er samarbeidet over.
Nærmer teamet ditt seg, vil de bli behandlet som fiender.
Vi er to kilometer bak konvoien og nærmer oss.
Ikke la dem se dere, men følg etter dem til flyplassen.
Det er minst to agenter til ute.
De kan ikke få tak i verken Pavel eller nøklene.
- Maddy her. Snakk inn en beskjed. - For helvete...
- Jeg får ikke tak i Madison. - Prøvd med sosiale medier?
Jeg bruker ikke sosiale medier! Jeg har en telefon.
- Hvor langt er det igjen? - 15 kilometer.
13 kilometer igjen.
- Konvoien ligger 500 meter foran. - Hold avstanden.
Tre.
- To. - Mac...
En.
Konvoien angripes av dronen!
Vi begir oss inn!
Innkommende!
Hold dere fast!
Kom igjen!
Kuragin!
De har Pavel og avfyringsnøklene. Jeg gjentar: De har avfyringsnøklene.
- Hva sier Russland? - Ingenting.
- De tier. - Og Zarkova?
Hun har fått sin radio konfiskert av generalen.
Avfyringsnøkler er fysiske. Pavel er på vei til missilene.
Russland vet hvor han er på vei. De kan sende ut et team.
Lite trolig. Det er ingen som nevner noe om det.
- Er ikke det merkelig? - Veldig.
Da får vi snakke med dem.
- Jeg og sjefen drar dit. - De slipper dere ikke inn.
Jeg tenkte ikke å banke på.
Snakker vi om krigshandlinger mot en utenlandsk makt?
- Ja. - Bare slik at alle vet det.
Finn ledetråder om Pavel og hans folk. Hva som helst.
Tiden er snart ute.
Det er så lett å samle sammen en hær.
Soldater som er klare til å dø, bare belønningen er den rette.
Kapitalismens under.
Artem gjorde det ikke for pengene.
Artem hadde mistet motet.
Hvordan går det med ditt mot?
I morgen vil tusenvis dø på grunn av oss.
Vi sørger for at Russland aldri mer trenger å trygle Vesten om noe.
Det medfører en kostnad, for oss alle.
Og amerikaneren?
Han har ingenting med Russland å gjøre.
Men sersjant Wyatt...
...fortjener alt som venter ham.
Det er Maddy. Tal inn en beskjed.
Kanskje Pavel bløffet.
- Dra hjem, så aner ikke Madison noe. - Jeg kan ikke dra hjem.
Hvorfor ikke?
Jeg passer ikke inn.
Jeg passer ikke inn noe sted.
Jeg befant meg midt i matbutikken...
Jeg var reddere der enn jeg noensinne har vært i en krigssone.
Kanskje fordi du er en elendig soldat.
- Du ble nettopp degradert. - Det var en midlertidig stilling.
Som du ble degradert fra.
Jeg er en privat kontraktør som leter etter jobb.
- Offisersstillinger er overvurdert. - Ja.
Bedre arbeidstider, bedre lønn, færre som beskyter deg. Hva tenkte jeg?
- Madison. - Gud bedre...
Jeg glemte å lade mobilen, og du bombarderer den.
- Jeg har 40 ubesvarte samtaler. - Hør på meg.
Du må forlate huset.
Hva snakker du om?
Jeg løy for deg.
Unnskyld. Jeg er tilbake på jobb. Min egentlige jobb.
- Beklager, men du må vekk derfra nå. - Hvor...?
- Vent, det er noen som banker på. - Nei, Maddy. Hør på meg.
- De prøver å komme seg inn. - Gå til soveværelset.
- Inne. - Gå til skapet.
- Hva er dette? Hvem er de? - Skynd deg, Maddy.
Innerst er det et hemmelig skap. Åpne den.
Ser du våpnene?
- Ja. - Ta det til venstre på veggen.
Det er en maskinpistol. Det ligger et magasin under.
Stapp inn magasinet under våpenet til du hører et klikk.
Ta av sikringen.
- Ta tak i toppen og dra bakover. - Ikke så fort!
- Det går ikke... Faen... - Pust, Maddy. Du klarer dette.
Han er på vei oppover trappa. Kom igjen!
- Hør på meg. - Greit.
Ta av sikringen på venstre side. Trykk den fremover.
Trekk toppen hardt bakover. Sikt og trykk av.
Madison?
Maddy?
Maddy!
Maddy, si noe...
Du vet hva jeg syns om våpen i huset.
- Hør på meg, vær så snill. - Nei.
- Nei, jeg stikker herfra. - Jeg ber deg.
Nei! Faen ta deg!
Faen ta deg, Sam!
- Det er ikke din feil. - Sludder.
Hun døde nesten på grunn av meg.
To whisky, takk.
Lagavulin, hvis dere har. Eller Laphroaig. Jeg er ikke kresen.
Hva gjør vi her?
Dere ville til den russiske basen. Det er sånn vi gjør det.
Ved å drikke whisky i en bar?
Det er ikke bare en bar, sjef. Den er nærmest basen. Soldater!
Vi skal bare finne en offiser med adgang.
Og hvordan skal du få øye på en sånn?
Enkelt. De drikker alltid alene.
Ikke vær så fordømmende. En vakker dag er det deg.
- Som drikker alene? - Som er offiser.
Nei takk.
Når vi først snakker om det... Kan jeg bli degradert?
Degradert? Hvis du ikke passer deg, forfremmer jeg deg igjen.
Dra til helvete! Jeg ba ikke om å bli sersjant.
Jeg ville ikke engang bli korporal.
Jeg er ikke som Mac. Jeg vil ikke ha mer ansvar.
- Du lærte opp Chetri. - Det var en tabbe.
- Hun gjør som hun vil i felten. - Jøss, så rart.
Jeg vervet meg ikke for den dritten.
Hvilken dritt tok du verving for?
Jeg var nødt til å komme av gårde. Liten by, liten framtid.
Nei, jeg kjøper det ikke.
Du har liksom snublet inn fra villmarka, -
- men du er enormt dyktig, du snakker flere språk, -
- og du har prinsipper og nok dømmekraft til å bruke dem.
Jeg blåser i om du er en bondeknøl.
Hvis du har nådd helt hit - hvorfor ikke se hvor langt du kan nå?
Jeg er akkurat der jeg vil være.
Og jeg bør ikke høre på råd fra fyren som ligger med en russisk agent.
Man må komme nær folk i denne jobben.
Særlig en høy blondine med lekker kropp.
Når alt kom til alt, satte du oppdraget i fare for å redde henne.
- Det er den typen soldat du er. - Jeg prøvde ikke å redde deg.
Du visste at McAllister ville gjøre det. Det var den perfekte utveien.
Tilbake i tjeneste. Offiser klokka to.
- Isoler målet, ta ham ut. - Jeg vet en raskere måte.
Og den villmarksgreia... Det er ikke skuespill.
- Det går fint. - For guds skyld...
Du kødder...
Kom igjen. Queensberry-regler.
Dette kommer aldri til å funke.
Vi kom oss forbi kontrollen. Det funker allerede.
Zero Alfa. Jeg har sjekket alle samtaler under konvoiangrepet.
Jeg sporet en som ikke var fra oss.
- Og så? - Den var fra den russiske basen.
Noen på innsiden jobber med Pavel.
Ned med våpenet.
- Vi kjenner til samtalen fra basen. - Vi vet at du hjelper Pavel.
- Hvor dumme er dere? - Unnskyld?
Det er ikke meg. Det er han.
I fire måneder jaget vi Pavel. Noen advarte ham -
- til jeg sluttet å rapportere inn.
Og da tok vi Pavel og nøklene.
Ja.
General?
De ydmykelsene jeg måtte utstå...
Jeg bør få en hær for å jakte på Kuragin.
I stedet tvinges jeg til å be helvetes Vesten om hjelp.
Det er ironisk.
Det var da jeg innså at Pavel kanskje har rett.
- Russland har gått seg vill. - Hvor passer avfyringsnøklene?
Aleksij-anlegget. En gammel Sovjet-base i Aserbajdsjan.
Der er det et lager av VX-missiler.
- Hva? Nei... - Nei, nei, nei.
Russland ødela sine kjemiske våpen, 40 000 tonn, -
- etter konvensjonen om forbud fra 1997.
Kanskje det var noen som løy.
Noen ble kanskje nervøs og gjemte nøklene der ingen lette.
- Hvordan visste Pavel det? - Jeg sa det.
Gi oss alt du har om anlegget.
Gjør det nå.
Du er sinnssyk.
Hvis en russisk agent avfyrer et kjemisk missil mot Vesten...
...så innser verden at vi løy.
Storbritannia og USA ville erklært krig.
Russland - ikke noe valg, bortsett fra endelig å slå tilbake.
Historien har andre øyne.
En vakker dag blir Pavel kanskje ansett som en helt.
Han vekket den russiske bjørnen.
- Nei! - Dæven, sjef.
Få ut opplysningene. Vi trenger utstyr, og vi må av gårde.
- Aserbajdsjan. - Og våpen.
Jeg føler på meg at vi trenger en jævla masse våpen.
Aleksij-anlegget var et sovjetisk prosjekt på 80-tallet, -
- da Aserbajdsjan inngikk i Sovjetunionen.
Det skulle bli et militærsenter, men hovedbygningen ble aldri ferdig.
Det underjordiske var imidlertid fullt operativt -
- og omfattet avfyringssiloer og kjemilab -
- for utvikling og produksjon av en rekke ulike kjemiske våpen.
Ifølge hemmelig russisk informasjon -
- ble flere VX-stridshoder ferdigstilt for oppbevaring.
Et masseødeleggelsesvåpen. Den minste dose kan være dødelig.
Hjertesvikt, kvelning. Alt mulig gøy.
Hvis missilene rettes mot storbyer, -
- trenger jeg ikke redegjøre for dødstallene.
- Og motstand ? - Det foregår mye aktivitet.
- Trolig private kontraktører. - Missilene er oppdraget.
Men hvis dere ser mr Kuragin, får dere gjerne fremføre nyhetene.
Alt over marken er forfallent og usikret, -
- men den underjordiske siloen er forseglet.
McAllister og Wyatt, ta dere ned dit -
- for å koble inn Zero mot navet, slik at hun kan låse opp dørene -
- og gi oss adgang til kontrollrommet.
- I posisjon. - Bravo 1 og 4, sett i gang.
Går mot trappehusdørene. Så snart du får adgang, åpner du.
Går inn.
Du... Ikke dø.
Da går vi. På vei mot lageret.
- Vær klar, Zero. - Oppfattet.
Fiende skutt. Privatkontraktør.
Det er nok kjemikalier her til å utslette en hel by.
Kobler forbi sikkerhetslås.
- Dørene åpnes nå. - Går ned mot kontrollsentralen.
Vaktene på lageret svarer ikke.
- Jeg sender folk dit. - Nei, bli med dem.
Skulle ikke jeg jobbe med deg, og ikke for deg?
Jeg kopler deg inn i hovednettverket.
Jeg ser systemet deres. Tre missiler tanker.
De er 90 prosent fylt.
Bravo 1 og 4, jeg jobber med dørene deres.
- De åpnes allerede. - Det er ikke meg.
Fiender! Vær på vakt!
Kontakt!
Gass!
Går inn!
Wyatt? Wyatt!
Takk, kamerat.
TANKING KOMPLETT
Til alle enheter: Tanking av missiler er ferdig.
Gjenta! Rommet blokkert!
Bravo 2 og 3, jeg drar på meg ild. Gå rundt til kontrollrommet!
- Zarkova, venstre! Novin, høyre! - Hvis de blir for mange?
Presser på! Gå nå!
TANKING KOMPLETT TAST INN KODE FOR AVFYRING
AVFYRINGSSEKVENS I GANG
Alle enheter, avfyringssekvens i gang.
Mål: Paris, Berlin, London.
Bravo 1 og 4, kom opp hit!
Dørene burde vel være lukket opp nå?
Reserverutiner. Sektoren lukkes pga. lekkasjen.
- Vi går samme vei tilbake. - Oppfattet.
- Skuddsikkert? - La oss finne det ut.
AVFYRINGSSEKVENS I GANG
Fire minutter til avfyring. Prøver å avbryte.
- Avbryt nedtellingen. - Du trenger koden.
Jeg fraråder å skyte.
Jeg savner Pavel litegrann.
Jeg vet at han ikke var virkelig, men han var ikke sånn.
- Vil du vite mitt egentlige navn? - Jeg vet det alt.
Du heter Denis Brusilov.
Inn og ut av fosterhjem med storebroren sin. Uønsket.
- Tror du at dette skyldes det? - Jeg har lest Pokrovskijs mapper.
De visste hva det ville bety for deg å bli utvalgt.
En stump gjenstand som ikke kunne stoppes. Det var alt du var.
Men du er syk.
Han burde latt deg være.
De valgte meg, iallfall.
Nei! Vi trenger desarmeringskoden!
Hovedmålet har falt! Hovedmålet har falt!
- Er Kuragin død? Hvem tok ham? - Zarkova.
- Be henne sette en kule fra meg. - Han hadde desarmeringskoden!
To minutter og 50 sekunder igjen. Zero, kan du overstyre?
Nei, de er låst.
Hvis vi sprenger anlegget? To ladninger rettet mot tankene.
- Flytende oksygen og parafin. - Det blir en helvetes bombe.
Ok, rydd en vei ut.
- Det kan vi ikke la deg gjøre. - Det er en ordre.
Gå!
Bravo 2, du har den andre ladningen.
Møt meg ved fyllestasjonen.
Zarkova er truffet. Hvis jeg forlater henne...
Dette er oppdraget. Du har dine ordrer.
- Det er greit. Gå. - Nei. Du klarer deg ikke.
Jeg er bare dødkjøtt.
Jeg ville ha gått fra deg.
Ryddet for utgang. Vi begir oss mot eksfiltrering.
Her borte!
Still timeren på 60 sekunder.
Du tok feil om at jeg ville sette oppdraget i fare for å redde noen.
Ja...
På mitt signal. Tre, to, én.
Nå. Løp!
- Hva skjer, Zero? - Anlegget lukkes.
Lekkasjen må ha spredd seg.
Zero! Vi trenger en utvei!
Jeg prøver å lure systemet til å tro at lekkasjen er over.
Zero! Vi er innestengt!
- Jeg koblet forbi! Dørene åpnes! - Kom igjen!
Skynd dere!
- Er vi døde? - Døden kan ikke gjøre så vondt.
Dette er Zero. Missilene er ødelagt.
Bravo 3, kom! Zarkova!
Bravo 3, kom!
Katrina. Ikke rør deg.
Vi har stabilisert deg. Du klarer deg.
Det der regnes som bevegelse.
- Hvor er Novin? - Engst deg ikke. Oppdraget fullført.
- Vi får alle dra hjem. - Hvis det er det du vil...
Enten ser de meg som en god soldat eller forræder. Vi får vel se.
Jeg bytter gjerne med deg. Hvis jeg drar hjem, er jeg en død mann.
Jeg takker nok nei.
Er det det du skal gjøre? Dra hjem?
Jeg må gi Madison sjansen til å banke meg personlig.
Sykehuset er klart for oss. Takk. Du er sivil.
Jeg har høyere rang enn deg nå.
- Det var motbydelig! - Man lærer.
Vil du si noe før vi kjører, sjef?
- Det kunne ha vært verre. Kom. - Han er noe for seg selv.
- Du minner om Churchill, sir. - Jeg kjører, jenta mi.
- Korporal Novin kjører. - Korporal?
- Du fortjener det. Gratulerer. - Jeg forstår ikke.
- Ble pygmeen degradert? - Ikke spoler dette!
Og slutt å kalle meg "pygmeen". Hopp inn.
Tekst: Lars-Kristian Holmsen www.sdimedia.com